Hvad er det her?
Godt grebet, Nedderman. Løb en omgang.
I sig selv er en basketball bare en sæk luft. Ligesom mange af jer.
Men hvis man kan håndtere den, kan denne bold udrette store ting.
Oates, jeg kan høre dig hvæse. En omgang. Kom af med den astma.
Ude i verden har I brug for mere end matematik og naturvidenskab.
Stavning og geografi rykker ikke. Hovedstaden i Montana. Watson?
- Helena? - Jeg er ret ligeglad. Løb en omgang.
Det eneste, der tæller derude, mine damer, er styrke.
Fysisk og psykisk styrke.
Hvis I ikke er stærke nok, kan I lige så godt løbe hjem til mor.
Eller bedstemor. Bare tag hånden ned, Lewis.
Ja, dine forældre er døde, men lad det nu ligge.
Hurtigere, Nedderman.
- Har Farley glemt gymnastiktøj igen? - Nej, nogen har hugget...
Det var et retorisk spørgsmål. Du behøver ikke at svare.
Enten kender jeg svaret, eller også er jeg ligeglad.
I mine timer skal alle have de reglementerede shorts og t-shirts på.
Gutierrez, hent lånetøjet.
- Begynd at skifte. Nej, dér. - Hvad?
Omklædningsrummet er til dem, der har tøj med. Du skifter her.
- Vær stærk. - Ingen snak, Nedderman.
Ti omgange. Og tag Hvæseren med.
Kom nu i gang.
- Det bliver 25 cents i leje. - Nogen har hug...
Det var ikke et spørgsmål Heller ikke retorisk.
Der er vist en, der trænger til at lære at tage lidt ansvar.
Ikke engang én armbøjning, Farley? Du er en skændsel -
- for alle små, fede, blævrede, utrænede børn.
Jeg tåler ikke tabere i min gymnastiksal.
- Vil du være en taber? - Nej, sir.
Det var retorisk, Farley. Jeg kender svaret.
Grib, Nedderman.
Du kan lige prøve på at give slip.
13 ÅR EFTER
GIV SLIP: LAD FORTID VÆRE FORTID
- Er I klar til at give slip? - Mr. Farley.
- Hvad hedder du? - Vi har ikke tid.
Beklager. Bliv ved med at give slip.
De er alle potentielle plageånder. De fleste vil bare have en autograf, -
- men nogle af dem drømmer om at binde dig og save fødderne af dig.
John Farley, din bog har reddet mit liv.
Nej. Jeg gav dig bare redningsflåden. Du skulle selv puste den op.
Mr. Farley, jeg har følt mig udenfor pga. Min vægt.
Nu er jeg ved at genvinde selvtilliden.
Dejligt at høre. Få dig en kop kaffe og en gratis donut.
Når du siger "giv slip", mener du så, at vi skal glemme alt?
Mor siger, at han drikker på grund af den sommer hos onkel Lou.
- Alle har en onkel Lou. - Og grund til at drikke.
Lang dag. Mine fingre er ødelagt af at skrive.
Som jeg sagde til Nelson Mandela på hans sidste promotiontur:
"Hold op med at jamre, tøsedreng."
Du aner ikke, hvor meget jeg skåner dig for.
Et eller andet hul i Nebraska ville tildele dig deres "majskolbespand".
- Majskolbenøglen? - Var det det? "Forest..."
"...Meadows Handelsstandsforening tildeler John Farley Majskolbenøglen."
- Det er min fødeby. Hvad sagde du? - Ja tak... Vel gjorde jeg da ej.
Det er en stor ære. Uddelingen er højdepunktet under Majsfesten.
- Sagde du "Majsfesten"? - Ja. Det er en landbrugsby.
Hvert år har vi en stor fest. Majsfesten.
Min mor var Majskolbedronning i 1970.
Hun er stadig med i optoget hvert år. Det vil betyde så meget for hende.
Jeg tager af sted i morgen og overrasker hende.
Der skulle en retskendelse til at få mig til at besøge min mor.
Efter at far døde, har hun kun mig.
- Nå, er din far død? - Det er hovedtemaet i min bog.
Hele sidste kapitel handler om, hvordan jeg gav slip på smerten.
- Du har ikke læst den, vel? - Nej, og nu afslørede du slutningen.
Velkommen hjem, John. Luke Jessup fra byrådet.
Vi er så glade for, at du fandt tid til at besøge os jævne folk.
Det er en ære at blive fundet værdig til Majskolbenøglen.
Du har fortjent den, unge... mand. Vi er mægtig stolte af dig.
På vegne af...
Ja, af os alle, John: Et majsligt tillykke.
- Johnny! Du gode gud. - Hvordan har du det?
Jeg prøvede at ringe, men nu er du her jo.
- Jeg ville overraske dig. - Jeg er så stolt.
- Går det godt med at sælge bogen? - Fint. Skal du ud?
- Ja. Jeg har en aftale. - Har du mødt en?
- Skønt. Hvor længe er det siden? - Fem måneder.
Hvorfor har du ikke sagt det? Hvordan er han?
Skøn. Flot, sød og betænksom. En rigtig gentleman.
Hvor herligt. Jeg glæder mig til at møde ham.
- Du kender ham godt. - Gør jeg det?
Mr. Woodcock?
Farley, jeg har tusindfryd med til dig Beklager, jeg blev forsinket, skat.
Det er Johnny.
- Min søn. Kan du huske ham nu? - Nej.
Men jeg har hørt meget om dig.
Det er ikke hver dag, man trykker en berømthed i hånden.
Klar til at gå ud at spise? Jeg har tænkt på kød hele dagen.
Du må da kunne huske ham. En kær, lille unge med små, tykke kinder.
Jeg har haft mange fede børn. - Han var ikke fed.
Øjeblik... Det begynder at dæmre.
Fik du ikke tyndskid oppe på barrerne engang?
Nej.
Jeg husker dig ret godt. Du ofrede meget opmærksomhed på mig.
Jeg går op i mit arbejde. Det tjener dem godt siden hen.
Nemlig. Det er derfor, de udnævner Jasper til Årets lærer.
- Det er løgn. - Hvorfor skulle det være det?
Gud dog. Det slår mig pludselig.
De to mænd i mit liv modtager begge en hæderspris i denne uge.
- De tildeler Johnny Majskolbenøglen. - Det er da løgn.
Jeg ligger og svømmer baner, og pludselig får jeg krampe i benet.
En slem krampe. Så vidt jeg husker, var det... lige heromkring.
- Han reddede altså dit liv? - Det var den lave ende.
- Man kan drukne på 20 cm vand. - Nemlig.
I må lige have mig undskyldt. Jeg skal ud og pudre næsen.
Kan I nu opføre jer pænt?
Hvad handler din bog om?
Den lærer folk at give slip på dårlige minder og genopbygge selvværdet.
- "Giv slip: Lad fortid være fortid". - Har jeg gjort. Det hedder fortiden.
Nogle har glæde af min bog.
Ja, der går vel mange tabere omkring?
- Espresso, en cappuccino eller...? - Bare regningen.
Tak skal I have.
- Jeg gi'r. - Du er gæsten. Jeg betaler.
Lad nu mig. Jeg har råd til det.
- I modsætning til mig, mener du? - Selvfølgelig ikke.
Så lyt til dit eget råd og giv slip.
Tak, Jasper. Hvor er det sødt af dig.
- Hvad siger man så, Johnny? - Tak.
Ingen årsag.
Jeg sværger, at det er rigtigt.
Tak, skat. Jeg tror ikke på det. Du tævede da ikke julemanden.
De andre i skolen sagde, at julemanden ikke fandtes.
Juleaften kom jeg ned og så en gut rode rundt under juletræet.
Jeg hentede en af min fars golfkøller, og så røg onkel Bob på hospitalet.
Han indtog julemiddagen gennem et sugerør det år.
God historie. Nå, men tak for i aften.
- Det var hyggeligt, mr. Woodcock. - Jeg må så undvære hende én nat.
Hoftemusklerne har nok også godt af en enkelt nats pause.
Sikke en herlig aften. Kom her, drenge.
- Jeg ringer i morgen. Farvel, Farley. - Ja, farvel, mr. Woodcock.
Han er så nem at være sammen med.
I sidste måned var vi på camping.
- Det hader du da. - Ja.
Det var bare os to i tre dage, og det var himmelsk.
- Det var fantastisk. - Hold da op.
Johnny...
Det er den første siden din far, som jeg har følt var helt rigtig.
Jeg henter et glas mælk til dig.
Se, hvad jeg har.
Chokolademælk, tak.
Jeg har haft mange fede børn. Johnny. Kan du huske ham nu?
Nej. Der går vel mange tabere omkring?
Hoftemusklerne har nok også godt af en enkelt nats pause.
- Hvornår er du kommet? - 10 minutter efter, vi sagde godnat.
Ikke én armbøjning, Farley? Du er en skændsel -
- for alle små, fede, blævrede, utrænede børn.
- Må jeg bede om et glas vand? - Ja.
ÅRETS LÆRER
Fanden stå i det!
Hvordan...? Undskyld.
- John Farley? - Nedderman?
Jeg har læst din bog ca. 900 gange, og den har simpelthen ændret mit liv.
Det var da skønt.
Jeg er her på fuld tid og er ved at starte mit eget poolservice-firma.
- Jeg har kun fået købt varevognen. - Man skal starte et sted.
Kapitel 2. Du har fuldstændig ret.
En Woodcock-pizza, du. Det næste bliver en Hitler-calzone.
Og mr. Pizza kommer sammen med min mor.
Woodcock? Dusker han din mor?
Woodcock får den dyppet hos hans mor.
Woodcock banker rust af på hans mor.
Filer Woodcock den af på din mor?
Rolig nu. Hvad hvis det var jeres mor, han kneppede?
Woodcock knepper din mor!
Knyt sylten, ellers får I ingen ostebrød.
- Jeg vil have mit ostebrød! - Tag og klap i, så får du det.
Undskyld. Må jeg byde på et stykke pizza?
- Pølse, løg og ekstra sauce? - Jeg spiser ikke den slags mere.
Jeg ville også miste appetitten, hvis Woodcock bollede min mor.
Han er fanden selv. Han slog Oates ihjel.
Han tvang ham til at løbe 10 km hver dag efter skole.
- Og han havde astma. - Hvornår døde han?
For nogle år siden. Men det var Woodcocks skyld.
Det kan vi ikke klandre Woodcock for. Oates kunne lade være med at løbe.
Man skal passe på, hvad man bebrejder andre.
Kapitel 10. Du har fuldstændig ret.
Hvad vil du så gøre?
Tag en snak med Woodcock. Den korteste vej mellem to mennesker...
... er kommunikation.
Du må bare få så meget på den dumme.
Farley... aflevér. Ikke engang én armbøjning, Farley?
Vil du være en taber? Jeg tolererer ikke tabere.
Før vi kaster os over spillet, -
- må vi hellere lige tjekke udstyret. Nå, Dunnigan...
Spred benene, Dunnigan.
Jeg behøver ikke se den. Bare behold den nede i bukserne.
Det er vigtigt, mine damer, at I kommer og er forberedt, -
- for så er I klar til at møde livets udfordringer.
Nå, Farley, lad os se, om du er forberedt i dag.
Spred benene.
Undskyld. Har du et gæstekort?
Tracy Detweiller?
John Farley? - Kan du huske mig?
Du er jo berømt. Hvad laver du her?
- Tja... Hvad laver du her? - Jeg er engelsklærer.
Wow. Gid jeg havde haft dig. Så havde jeg hørt meget bedre efter.
- Hvilken årgang var du? - Den samme som dig, faktisk.
- Var du? - Vi var fysikmakkere i syvende.
- Fede John? Det er løgn. - Ja. Jeg var fed.
Du har forandret dig meget.
- Tak. - Og du får tildelt Majskolbenøglen.
- Det er nu ikke noget. - Nu ikke så beskeden.
Jeg er vild med din bog. Du har virkelig fortjent prisen.
Mener du det? Tak skal du have.
Skal du noget i aften? Må jeg byde på en drink eller middag eller noget?
Det kan jeg desværre ikke. Jeg har heppekorstræning.
- Hvor fedt. - Jeg er træner nu.
Her er mit nummer.
- Ring. - Det gør jeg.
Okay. Hej.
Hvor var det godt, jeg skrev den bog.
Vi skulle ifølge planen være i gang med brydning nu.
Grundet manglende koncentration er vi kun nået til kickball.
- Kramer, bunting-regel nr. 1? - Man må ikke...
Man bruger ikke bunting i kickball, Kramer. Ti styk.
Henderson, er der nogen årsag til, at din sko ikke er snøret?
Du kan ende i en kørestol pga. Sådan en fejl. Ti styk.
Før I kan reglerne i en sportsgren, kan I ikke udmærke jer i den.
- Hvad laver du her? - Undskyld, jeg forstyrrer.
- Du kan tage ti styk. - Hvad?
Det var min spøg. Hvad vil du?
Måske skulle jeg komme senere.
Spyt hellere ud nu, så jeg kan få lært de her unger noget.
Der har været nogle spændinger mellem os.
Regningen på restauranten og...
Det har nok til dels været min skyld.
Han ser altså ud til at lide.
- Han har det fint. Op med knæene. - Han ser ikke sådan ud.
Jeg er midt i en time, så tag nu at komme til sagen.
Jeg ville nok bare sige undskyld.
Du er garanteret også lidt ked af det.
Jeg siger aldrig undskyld.
Jeg er hverken en forbryder eller et flop.
Op med dig, Henderson. Ikke dig, Kramer.
Og hvis jeg så kunne få lov at undervise de her børn.
Schwartz, prøv at styre dit stammeri og forklar pop fly-reglen i kickball.
Altså...
... det er...
- ... når... - Ti-ti-ti styk.
Fint. Hvis mor vil omgås det røvhul, må hun selv om det.
"Bland dig aldrig i andre menneskers liv."
- Mr. Woodcock er ikke noget for dig. - Ikke det?
Han er...
- Han er ikke noget rart menneske. - Ikke det?
Kan du huske, jeg kom grædende hjem?
Du var så følsom. Det er derfor, du kan det, du kan.
Han gjorde livet surt for os alle sammen.
Du hadede jo al sport. Det var ikke Jaspers skyld.
- Du kender ham ikke, som jeg gør. - I lige måde.
- Han befølte mig. - Hvad?
Nej, det passer ikke. Men han er ondskabsfuld, og han er stadig...
- Hvad er han stadig? - Han er stadig gymnastiklærer.
- Hvad kommer du med? - Aftensmad. Jeg blev lidt forsinket.
- Jasper griller Nebraskas bedste bøf. - Ja, jeg er berømt for mit kød.
- Men der er kun to, skat. - Undskyld. Den er smuttet.
- Er du ked af at hente en? - Nej.
Bare giv dig god tid.
"Jeg er berømt for mit kød".
"Jeg er berømt for mit kød."
Nej, for at have invalideret en hel generation af børn følelsesmæssigt.
Pikhoved.
- Mor? - Hej, skat.
- Hvad er der galt? - Vi kommer ikke sammen mere.
Det var da trist. Hvad er der sket?
Vi er blevet forlovet.
- Siger man så ikke tillykke? - Han er helt rystet.
- Det var da godt. - Jeg vil sprede nyheden.
Ja, så bliver jeg jo din nye far.
Bliv nu og vær med til at fejre det, Johnny.
Bogturnéen kalder, mor. Jeg skal i lufthavnen.
- Du har ikke spist. - Jeg napper noget undervejs.
Farvel, Farley.
Pas på dig selv.
Okker, gokker...
... Farley.
Intet er bedre til at teste folks gåpåmod end brydning.
Det hedder en "nedtagning". Op med dig, Farley.
Der er mange slags nedtagninger. Vi tager nogle af mine favoritter.
Det her er en "hoved og arm".
Og det her er "etbens-fældning". Man går frem og fælder.
Brandmandskastet: Fat om skridtet, knæk hoften og op over skulderen.
Så er det din tur, Farley. Fæld mig.
Hørte du ikke efter? Kom nu.
Fæld mig så.
Selv en lille fedtklump som ham burde kunne fælde mig.
Jeg har set en 120 cm høj laot smadre 115 kilo svensker i gulvet.
Jeg står her kun endnu, fordi du mangler selvtillid, Farley.
Stop!
Jeg opfandt selvtilliden. Han skal ikke jage mig ud af mit hjem.
- Bamser Woodcock stadig din mor? - Han skal giftes med hende.
Skal Woodcock giftes med din mor?
- Gutter! - Du kan godt styre dig.
Og stik mig en fad. Er det canadisk bacon?
- Jeres samtale gik altså ikke godt? - Forestil dig lige ham i familien.
"Et slips i julegave, Farley? Ti styk. Ingen grøntsager? Løb en omgang."
- "Et barnebarn? Retorisk spørgsmål." - Pis. Hvad vil du gøre?
Jeg slår Woodcock ihjel. Og du skal hjælpe mig.
- Jeg har allerede to domme, så... - Jeg skal bare lige have luft, ikke?
- Jo, jo. Jeg troede, du mente det. - Jeg ødelægger deres forhold.
- Hvordan? - Jeg har ladet ham køre med mig.
Men nu vil jeg manipulere med ham og få ham helt ud at skide.
- Det stod der ikke noget om i bogen. - Nej, Nedderman.
Hej, John. Hvordan har min yndlingsforfatter det?
Øjeblik. Godt. Så er det ud af mors skørter.
- Men bare rolig... - Det må vi lige tale om.
Jeg ved godt, den står på majssuppe søndag, men hør her.
Oprah overvejer at tage din bog op i sin bogklub.
Dit fly går 9.30, så støder jeg til i St. Louis.
- Det kan jeg ikke, Maggie. - Hvad kan du ikke?
Tage til Chicago. Mor er i færd med at gifte sig med Antikrist.
Om der så var gået ild i din Bedste.
Det er Oprah. Bare hun fiser på en bog, sælger den i millionoplag.
- Du hopper bare på det fly. - Hør her, Maggie...
Ingen forbindelse til...
Tag det... fly i morgen.
Hvor skal du hen? Fortæl noget mere om din kone.
Mor?
Jeg dummede mig. Lod ham køre med mig.
Nu vil jeg manipulere med ham og få ham helt ud at skide...
- Kildemaskinen. - Nej, ikke kildemaskinen!
Jasper Elijah Woodcock!
Jeg tror, der er nogen. Pas på.
For fanden da.
Nej, du må ikke...
Det er mig! John!
Stop! Det er John, menneske! Hvad fanden laver du?
- Det er mørkt. - Jeg sagde jo: "Det er mig. John."
- Indbrudstyven hed måske John. - Og stod og råbte sit eget navn?
- Det var et uheld, søde. - Jeg troede, at du var i fare, skat.
Er du okay?
- Ja, ja. - Hvad laver du her?
- Jeg ville ikke skuffe dig. - Hvor er du dog sød.
- Er du sikker på, du er okay? - Ja, jeg har det fint.
Så ses vi i morgen. Kom, Jasper.
Godnat, Farley.
Du vidste altså ikke, at det var mig?
Man sniger ikke rundt i andres hjem. Du bor her ikke mere, mester.
Det er sagen uvedkommende. Du...
Godmorgen. Nej, skat. Det gør man da ikke.
- Godmorgen. Jeg elsker dig. - I lige måde.
- Jeg elsker dig så højt. - Tak. Hvor skønt.
Der har vi jo den kommende mrs. Woodcock.
Du, Jasper. Skulle vi to ikke lave noget sammen i dag?
Alle tiders idé.
- Jeg har en del at se til, John. - Kom nu. Det kunne være sjovt.
- En anden gang. - Skat...
Jeg synes, det er godt, at vi lærer hinanden at kende og får talt ud.
Samtale inspirerer, ikke?
Det er fra min bog. Du får et eksemplar.
Mor og jeg har et meget nært forhold. Altså på en naturlig måde.
Vi kan blive venner og se fodbold og træne sammen.
Jeg ser ikke noget problem i, at I kun har kendt hinanden fem måneder.
I har jo hele livet for jer. I kan slå jer løs og more jer.
Jeg ved ikke, hvad I kan lide, men lad være med at have så travlt.
Man skal ikke have så travlt. Vel?
Du får ikke sved på panden af at snakke.
Du overlever nok. Skal du ikke i bad?
Nej. Det går nok.
Du er ikke i Frankrig, Farley. Jeg skal køre i bil med dig.
Børnene i Afrika ville slå ihjel for et bad. Kom nu i sving, Farley.
Du kaldte mig Farley ligesom i skoletiden.
- Det hedder du. - Kan du virkelig ikke huske mig?
- Utroligt med sådan en atlet, hvad? - Kan du huske, da vi...?
Lad det sidde på tænderne nogle minutter og skyl efter.
- Mor'n, drenge. - Skal du have rykket ørene ned?
Du trænger til at få taget lidt af toppen, din skide hippie.
Du trænger til at få taget lidt af omkring livet, dit fede svin.
- Har du en tid? - Nej, vi er sammen.
Sæt dig, Farley. Du trænger ved gud til en klipning.
Tror du overhovedet, han ved, hvad det vil sige, Jasper?
- Tag plads, Huckleberry. - Så studs mig lidt i nakken.
Nå, Jasper. Hvordan går det med vildkatten?
- Hun holder mig ung. - Ja, på lagnet.
Ja. Jeg vil gøre hende til en ærbar kvinde.
- Er du ikke blevet klogere? - Næh.
- Du har ikke sagt, du har været gift. - Heller ikke, at jeg har nyresten.
Hvad laver du?
Nu ikke så hys, moster. Det er bare en klippemaskine.
Du vidste, at de ville gøre det.
Du kunne bare have sagt fra. Vi lever ikke i Rusland.
ALTERMANS PLEJEHJEM
- Du er sent på den, din svans. - Hvordan går det, far?
Jeg glor tv og pisser i bukserne. Hvordan fanden tror du?
- Har du en far? - Ja. Jeg er ikke Jesus.
- Hvem er ham geniet? - Det er Beverlys søn.
- Han ser noget retarderet ud. - Jeg skal giftes, far.
Igen? Fik du ikke lavet lort nok i den sidst?
Jeg giver det et halvt år. Jeg overlever det ægteskab.
Man skal være sulten, når man tager en gymnastiklærer.
Din mor ved godt, at han lever af at lege hinkeleg, ikke?
Står du og griner? Skal vi tage en brydekamp?
Du kan vel nok klare en gamling, flødebolle.
Mine ben er lige så slatne som din diller, men kom.
Jeg skal til time nu. Vil du ud til poolen?
Vandsport er for piger og sodomister.
- Sodomister... - Så ses vi, far.
- Det var hyggeligt. - Fis af, din homo.
Han virker som en flinker fyr.
- Skal du have et los i røven? - Nej.
Find et bækken at tømme, Robinson.
Lad os så komme i sving.
Op med armene. Hvor er Palumbo?
Palumbo, er du både lam og døv? I bassinet med dig.
- Du strammer den, Palumbo. - Jeg tror, høreapparatet strejker.
- Har nogen spurgt dig, Weaver? - Næh.
- Et retorisk spørgsmål. En bane. - Jeg ville bare hjælpe.
- Er du ikke lidt streng? - De er glade for lidt modspil.
Bevæg benene.
Jeg siger det ikke én gang til. Hold op med at være på tværs.
Sidder du og griner? Så er det af sted, Palumbo.
Og, Platz. Du er ikke den første, der får en ny hofte. Sæt farten op.
Sidste chance, Palumbo.
Så er du selv ude om det.
Gå til bunds eller svøm, du gamle.
- Er du rigtig klog? - Han kan godt selv, Farley.
Jeg prøver på at hjælpe dig. Lad mig nu redde dit liv.
Herre du milde...
Klovn.
Flot klaret, Scarduzio. Fik du et tungekys?
- Nej, men det er bedre uden gebis. - Klart.
- Lad os sadle op. - Mit tøj skal lige være tørt.
Hej, John. Jeg sidder i flyet. Hvem tror du sidder ved siden af mig?
Ingen. Hvorfor fanden sidder du ikke på sæde 2A?
Øjeblik. Der er en anden, der ringer. Hallo?
- Jeg fik din besked. Hva' så? - Øjeblik.
Jeg sørger selv for at komme hjem.
Bare sørg for at få nogle bukser på. Det her er ikke Miami.
Hvad for noget sludder?
Woodcock har været gift før.
Find ud af, hvem hun er og hent mig på Altermans.
- Tag nogle underbukser med. - Mine?
Der er gået ged i den, Maggie. Jeg ringer i morgen.
Skiderik.
Får jeg en rigtig flaske? Jeg er alkoholiker. Ikke en Barbie-dukke.
- Hvad har du gjort ved hovedet? - Kør nu bare, Nedderman.
- Hun hedder Sally Jansen. - Flot. Vi kører derhen.
- Hvorfor? - Hun må have noget på Woodcock.
Skriver du ikke i din bog, at "det forplumrer nuet at grave i fortiden"?
Jo. Men det er kun, når fortiden ikke påvirker nuet.
Hvis jeg kan grave noget frem fra Woodcocks fortid, -
- som skåner min mor for et knust hjerte i fremtiden, -
- er der ikke andet at gøre end at tage fat i det?
- Det er der vel ikke. - Nej.
- Hvem er det? - Min bror Clark.
Der bor den tidligere mrs. Woodcock.
Jeg går derind. Find mere smuds om Woodcock. Tænk bredt.
Koncentrer dig om udfordringen, visualisér den og gå om bord i den.
Du kan regne med mig, John.
- Tak for underbukserne. - De er store.
Tjek om hun har en pool. Eller en japansk dam.
- Et akvarium. - Nedderman...
Sally Jansen?
- Hvem er du? - Jeg hedder John Farley.
Noget at drikke?
- Jeg har vist et rent glas et sted. - Ellers tak.
Jeg er vild med din bog. Den ændrede mit liv.
Jeg er vel nok heldig.
Tænk at få besøg af en vaskeægte, lokal helt. Hvad vil du?
Jeg laver research til min næste bog.
- Hvorfor blev du egentlig skilt? - Hvorfor tror du?
Utroskab. Gang på gang.
- Vi skulle have brudt før, men... - Men?
Vi havde et fantastisk sexliv. Han forstår at bruge Guds gave.
- Jeg siger mange tak. - En gang besvimede jeg.
Tænk dig engang at besvime af ren og skær ophidselse.
En anden gang talte jeg portugisisk, selvom jeg ikke kan sproget.
Det rækker vist.
Det har været en stor hjælp og mildest talt foruroligende.
Kender du da Jasper?
Jeg havde ham i skolen for mange år siden.
- Og han skal giftes med min mor. - Jeg så dem sammen i sidste uge.
En storbarmet, lyshåret dulle. Undskyld.
Det var ikke sådan ment. Men er hun ikke lidt ung til at være din mor?
Han er hende utro. Han blev også skilt pga. Utroskab.
Nu har han gang i en storbarnet, lyshåret dulle.
- Det fortæller vi så bare din mor. - Nej. Der skal beviser på bordet.
Klart. Vi har nogle fede ting.
Vi mødes hjemme hos mig.
Her har du bevismateriale.
- Han har i hvert fald en stor pik. - Hvad er der sket med hans øje?
Det skal du ikke bekymre dig om. Det her får hende til at besinde sig.
Nej, mr. Woodcock. De må ikke slå mig igen.
- Smed du en stol efter din bror? - Fulgte du ikke med?
Det var ikke mig. Det var Woodcock.
- Han sagde "Woodcock". - Skat? Er du hjemme?
Hvor hyggeligt. Du har besøg. Jeg er Johns mor.
Goddag, Nedderman.
Og Nedderman.
Vi gik altså i klasse samme.
Hvad har du gjort ved dit hoved?
Farleys mor er lækker. Hun er godt nok gammel, -
- men jeg kunne godt tænke mig at ligge mellem de gamle patter og...
Sluk, Nedderman.
Jasper.
Det var ment i al respekt.
- Løb. - Farvel, mrs. Farley.
- I er syge i hovedet. - Jeg kender dem dårligt nok, mor.
Det her slår vi en streg over.
Har du det godt, Johnny?
Jasper siger, at du har virket ude af flippen i dag.
Gør han det?
Skat... Jeg ved godt, at det er svært for dig med en ny mand i huset.
Men nu bliver han en del af familien.
Jeg vil bare gerne have, at I får et godt forhold.
Er det for meget forlangt? Vil du ikke nok forsøge?
For min skyld?
- Okay. Jeg elsker dig mor. - Jeg elsker også dig, min skat. Tak.
- Lad os gå til Majsfest og more os. - Ja, lad os det. Alle sammen.
GIV SLIP: LAD FORTID VÆRE FORTID
- Sig det nu. - Nej. Glem det. Det er pinligt.
Du kan ikke bare begynde at sige noget og så stoppe.
- John. - Så pyt da.
Jeg har været vild med dig siden 7. klasse.
- Og nu sidder vi her. - Ja. Til Majsfest.
- Jeg er glad for, at du ringede. - Det er jeg også.
Jasper. Lad mig prøve.
De er da meget søde sammen.
- Det må være din spøg. - Nej. Din mor er smuk.
Og Woodcock er egentlig ret sexet.
- Mr. Woodcock? - Ja.
- Det er noget med hans holdning. - Hvad?
Der er et eller andet ved ham. Han fører sig frem.
Alle pigerne på skolen elsker ham. Han er så sjov.
Han kan få hele lærerværelset til at skrige af grin.
Jeg har faktisk altid været lidt smålun på Woodcock.
Hold da ferie. Skal vi gå? Du spiser alligevel ikke det der.
- Hej. Hvordan går det? - Fint. Jeg er færdig.
- I to kan jo fortsætte lidt. - Ville du ikke vinde en pandabjørn?
- Jeg vinder en til dig, mor. - Har du penge nok med?
Lad os købe os en candyfloss og lade drengene more sig.
- Vind en hundehvalp til mig. - Godt, Woodcock. Lad os spille.
Held og lykke, unge mand.
Så går det løs. Det er sværere, end man tror.
Godt kast.
Prøv igen, min dreng. Der er en, der kan kaste.
- Godt, Farley. - Fandens også!
Og der er en panda til vinderen. Flot klaret.
En lille trøstepræmie, min dreng.
De er bedre til handicap-OL.
- Basketball er ikke mig. - Hvad er så? "Bask en muldvarp"?
- Åndssvage spil! - Jeg er medlem af skytteforeningen.
- Du har ikke en chance. - Er I klar?
- Vi har en vinder. - En du en dårlig taber?
- Det var pistolen. - Det er altid jægeren.
"Majsspisningskonkurrence." Jeg er frisk.
- Nu er du færdig, Woodcock. - I kan lide at få smæk i din familie.
Selvfølgelig er I her. Johnny vandt seks gange i træk, da han var lille.
- Syv gange. - Også mod voksne.
Så går det løs, majsædere.
Nu starter det, så vi går herhen.
- Held og lykke. - Halve kolber tæller ikke.
Jeg troede ikke, at fede unger spiste grøntsager.
- Spar hellere på kræfterne, du gamle. - Er majsæderne klar?
Hvis I er klar, så hold jer parat.
Så går det løs, mine damer og herrer. Se dem lige gnaske majs.
En halv kolbe tæller ikke. Det hele skal ned.
- Det er du ret god til, Farley. - Se ham nu.
- Sæt hellere farten lidt ned. - Hold nu op, Woodcock.
Flot teknik. Fingrene væk fra naboens kolbe.
Udvisning!
Gnask I bare videre.
Så er der ti sekunder igen. Vi er ved at være i mål.
Fem. Fire.
Tre. To. En.
Vi har fundet en vinder.
Og vinderen er endnu engang: John Farley.
Der fik du baghjul, Woodcock.
Sådan, du!
Jeg er den store vinder. Jeg vandt. Her er det mig, der styrer, du.
John Michael Farley. Hvad går der af dig?
Jeg skal nok gøre hende glad igen. Tager du mine bamser med?
Jeg skal lige love for, at du... fik spist nogle majs.
Tak.
- Vågn op. Der er noget, du skal se. - Hvad sker der, Nedderman?
Kl. 08.00 ankom en blondine i den bil og gik ind til Woodcock.
- Hvor længe har du overvåget huset? - 17-18 timer.
- Der er hun. - Hvad? Det dumme svin.
Hvem er utro før brylluppet?
En, der lader en knægt løbe sine brystvorter til blods.
Vi må derind.
En ting er at overvåge hytten, noget andet at bryde ind.
Vi mangler aviser.
Jeg sked i bukserne på barrerne i 7. klasse og vil nødig gøre det igen.
Hvad med kapitel 14 i din bog? "Respekter andres grænser".
- Har du bogen med? - Ja.
Alle tiders. Lad mig lige se.
Glem den bog! Bare glem den!
Jeg kan ikke holde den ud mere.
Hvert halve minut har jeg dig i høresneglen.
Jeg har selv skrevet den, og kender alt det sludder forfra og bagfra.
- Hvad nu? - Hej, det er Tracy.
- Hej, Tracy. Hvordan går det? - Fint.
Der i aftes, John... Du var ret underlig.
Synes du? Jeg har det altså udmærket.
Måske skulle du bare ringe, når der er faldet lidt ro på.
Okay.
Jeg respekterer din beslutning, men er ked af, at du har det sådan.
- Pas godt på dig selv, ikke? - I lige måde.
Farvel. - Farvel.
Vi bryder ind hos Woodcock, anbringer et videokamera, -
- tager ham på fersk gerning og sætter en stopper for det her.
Ja. Videokameraet, Clark. Hvis der sker noget, dytter du.
Nedderman. Den er åben.
Hvad...?
- Hvad laver du? - Undskyld.
Den rygende pistol.
Clark, for fanden.
For fanden da.
Nedderman?
- Jeg er stadig sur, Jasper. - Jeg vil bare have dig for mig selv.
- Jeg har brug for alenetid. - Hvad med mig?
- Alenetid sammen med dig, altså. - Din charmetrold, Jasper.
Slemme dreng.
- Er det godt, skat? - Ja.
- Et retorisk spørgsmål, Beverly. - Åh gud, åh gud, ja!
- Jeg vil ikke besvime igen. - Målstregen er i sigte.
Jeg elsker dig for evigt.
Du er en stærk hingst.
Så skal den være der, skat!
Det er ikke set bedre på internettet.
Må jeg bede om ro?
Hvis alle vil sætte sig, vil jeg gerne se æresgæsterne heroppe.
I 26 år har Woodcocks navn været synonymt med "legemsøvelser".
Vi skal møde nogle folk, hvis liv han haft indflydelse på.
Hvor blev du af? Jeg troede, du ville køre med os.
Undskyld, mor. Jeg trængte til lidt alenetid.
Jeg hedder Zoe. I sommer løb min kat Raisins væk.
Han fandt hende. Hendes halsbånd sad fast i et hegn.
Hun var blevet stran-gu-leret. Men hun er oppe i himmelen nu.
Tak, fordi du fandt Raisins, mr. Woodcock.
Det er da løgn.
Woodcock fandt en klump marihuana i mit skab.
Han kunne have sendt mig op til inspektøren, men tilkaldte politiet.
I stedet for en eftersidning fik jeg seks år i ungdomsfængsel, -
- hvor jeg fandt Herren, min frelser Jesus Kristus.
Jeg har stort set været stoffri siden. Tak, mr. Woodcock.
Woodcock lærte mig at kæmpe for tingene og ikke give op.
Takket være ham fik jeg et fodboldlegat... og kom på college.
- Tak. Tak, mr. Woodcock. - Hvad fanden...?
Woodcock taler aldrig ned til os.
- Han behandler os som alle andre. - Min søn er opkaldt efter Woodcock.
- Woodcock gjorde mig til en mand. - Woodcock gjorde mig til en mand.
Woodcock gjorde mig til en mand.
- Woodcock lærte mig genoplivning. - Woodcock reddede mit liv.
Jasper Woodcock: Årets lærer. Kom herop, Jasper.
Mange tak. Det er jeg glad for.
Meget fint, Jasper. Tak.
Vi skal have uddelt en pris mere.
Majskolbenøglen.
Den tildeles folk, som drager ud i verden og gør Forest Meadow ære.
Mine damer og herrer: John Farley.
I må være fuldstændig sindssyge.
Er jeg den eneste, der synes, at Woodcock er verdens største røvhul?
Gennem 26 år har han tyret basketbolde lige i maven på børn.
Det får han en pris for. Han hører til bag tremmer.
Er nogen i tvivl om, at han kvalte den kat? Raisins.
Få den obduceret, så vil I opdage, at det ikke var et uheld.
Hunde kvæler ikke katte. Men det gør sadistiske gymnastiklærere.
- Der er vist noget i punchen i år. - Nej, jeg mener det faktisk.
Han hader børn. Han slog en af mine klassekammerater ihjel.
Trevor Oates tog sit eget liv på grund af Woodcock.
Det gjorde jeg altså ikke.
- Oates? Er du ikke død? - Nej.
Jeg var gennem en mindre operation, som skulle tage min hvæsen.
Nå, Oates er altså i live, men det er skideligemeget.
I bryder jer ikke om at høre det, men I er blevet hjernevasket.
Ekskonen Sally Jansen kan fortælle om, hvordan han bollede udenom.
Det var nu mig, der var utro.
- Var du ham utro? - Meget.
Jeg kunne ikke lade være. Jeg er nymfoman. Eller var.
Er.
Nu kan det være nok.
- Han er min mor utro. - Så er det godt, Farley.
Undskyld, mor. Du er hende utro med hende den billige blondine der.
Min ejendomsmægler, fjols. Jeg ville overraske din mor med et nyt hus.
Hvorfor fandt jeg så hendes trusser i dit soveværelse?
- Det er din mors, Farley. - Mor?
Du kommer lige med mig ud på gangen. Nu!
Din uforskammede, lille lort.
Du skal få sådan en røvfuld, at du skider i bukserne.
To ting at se frem til: At give dig røvfuld og at kneppe din mor.
Slip min søn, Jasper.
- Bev... - Slip min søn.
I kan ikke opføre jer ordentligt, selvom det sårer og ydmyger mig.
Mor!
- Er du okay, mor? - Lad mig være i fred, John.
- Maggie? - Jeg har slæbt på din skide kuffert.
Da du brændte Oprah af, aflyste Waldenbooks alle arrangementer.
- Jeg er rystet. - Ja. Nogen burde have advaret dig.
- Så er det altså slut? - Ikke helt.
Når du hører det her, tager du mig midt i din mors hus.
Men først skal jeg tisse. Har I træk-og-slip?
Mit gode omdømme er på spil, så jeg har trukket i nogle tråde.
Et fjerninterview til Tyra Banks Show.
I morgen 9 taler hun med dig live direkte her fra det her røvsyge hul.
Ja, ja. Hvis det er det, der skal til.
Du skal fokusere, få styr på dig selv og finde en vinhandel til mig.
Tyra Banks er sød, men hav styr på tingene, ellers spidder hun dig.
Hold da helt op...
- De er rigtig smuk, mrs. Farley. - Tak.
Ved hun, hvilket årti vi befinder os i?
- Hvad laver du, mor? - Jeg skal til Majsfest.
I bonderøve er da for morsomme.
Mener du virkelig det efter det... i aftes?
Jeg har visse forpligtelser som Majskolbedronning.
- Helt alene? - Det har jeg såmænd været i tyve år.
Du må virkelig undskylde det i går.
- Jeg mistede helt besindelsen. - Kan du huske mr. Spanger?
Den første mand, jeg så efter din fars død.
Du stak af fra barnepigen. Vi brugte hele aftenen på at lede efter dig.
Jeg sad under vasken.
Hver gang jeg blev inviteret ud, blev du syg, skabte dig vildt -
- eller kastede æg efter bilen, indtil jeg gav op.
Hvordan tror du, det har været at være alene i alle de år?
Jeg mente jo nok, at du havde mig.
- 20 sekunder, mr. Farley. - Så dropper vi lige landsbydramaet.
Amerika venter. Du ser strålende ud. Det bliver sjovt.
- Jeg kan ikke. - Det er helt i orden.
- Mener du det? - Gu gør jeg da ej. Sæt dig ned.
Så går vi i luften om tre, to...
Da jeg læste min næste gæsts bog, måtte jeg have ham med i mit show.
Forfatteren til bestselleren "Giv slip: Lad fortid være fortid".
Vi har John Farley med os via satellit fra Nebraska.
- Hvordan har du det, John? - Forrygende.
Din bog hjælper også mange mennesker i hele landet.
- Hvem er din inspirationskilde? - Min mor.
Min mor er også min vigtigste inspirationskilde.
Jeg ville ikke stå her i dag...
Hvordan tror du, det har været at være alene i alle de år?
Lad os give mødre i hele verden en hånd.
Jeg er altså nødt til at gå.
John?
- Gå nu ind og sælg den skide bog. - Min mor har brug for mig.
Gør det, eller jeg jager armen op i din røv og leger Mester Jakel.
Okay, din vatpik. Skrid ud til din mor.
Jeg er sgu da ligeglad.
Kan vi få ro?
Hav det godt, John. Han hjælper altid folk.
- Har du ikke fået nok? - Hør her... Jeg kvajede mig.
Vildt meget. Jeg skulle ikke have blandet mig.
Undskyld.
Har du makeup på?
Jeg gjorde det faktisk, fordi jeg ville have, at mor blev lykkelig.
Og det, der gør hende lykkelig, er ufatteligt nok er dig.
- Hun har besluttet sig, Farley. - Hvad? Min mor er et fund.
Du vil opdage, at når en kvinde har besluttet sig, er der intet at gøre.
Aha. Du er bange. Dit sidste forhold gik i stykker, fordi hun var utro.
Igen og igen og igen og igen.
- Hun var fuldstændig afsporet. - Du er bange for at blive såret.
Fri mig for dit selvhjælpspis.
Du er bare en forkælet knægt, der ikke kan slippe mors patter.
Aha? Og du er en vatpik med en fløjte.
Helt ærligt, din lille møghvalp, tror du, du kan klare mig?
Til hver en tid.
Hent lånetøjet, Farley.
- Ligesom i gamle dage, hva'? - Ja. Men det er nye tider.
- Det hedder en "nedtagning", Farley. - Nå, skal det være på den måde?
- Nu kommer jeg. - Kan du aldrig holde kaje?
Du kan jo prøve at få mig til det.
Vis, hvad du kan, Farley.
En suplex. En af mine favoritter.
En anden af mine favoritter Vietcong-svingom'en.
Og så tager vi den lige den anden vej om.
Nu falder der brænde ned, Woodcock.
Pas på, Farley.
- Sig "jeg overgiver mig". - Vatpik.
Russisk hovedlås.
Gymnastiklærerens kropsbasker.
Er du okay? Et retorisk spørgsmål, Woodcock.
Nu kan du vist godt huske mig, møgkælling.
Mr. Woodcock?
For fanden da også.
Vi har en hvid mand i 50'erne. Mulig hjernerystelse.
Er det bidemærker?
Få den maske væk, kammerat.
Jeg troede, jeg havde slået dig ihjel.
Om du så havde et gevær og et forspring...
Siger en mand, der ligger i en ambulance.
Det er på tide, at du viser, at du har lidt rygrad.
- Var det en kompliment? - Du viste, at du har nosser.
Måske er der alligevel et menneske et sted derinde bagved.
Hvorfor kan du ikke være lidt venlig over for andre?
Det er ikke sundt altid at være sådan et kvaj. Du ender som din far.
Vred, bitter og alene.
Det må du selv om, men jeg tror ikke, det er det, du vil.
Min mor sidder på den vogn og ønsker, at du sad ved hendes side.
Men du har nok ikke rygrad til at vinde hende tilbage.
Ikke det?
Pas på! Pas på! Må jeg lige have lov?
- Kom nu, Farley. Sæt farten lidt op. - Svært med sådan et fedt læs.
Kevin, du sakker bagud. Du rammer ikke tonen, Baumgardner.
Kom nu, Farley. Beverly!
- Hvad laver du på den båre, Jasper? - Det ved jeg ikke, skat.
Men jeg ville bare sige, at jeg på en måde er ked af det.
Et stort spring for en følelsesmæssigt amputeret mand.
Men alt det her er min skyld.
Giv ham en chance. Mine lunger er ved at sprænges.
Vil du ikke nok, skat?
Åh nej! Stop. Stop!
Mr. Woodcock? Er du okay?
Flot, Farley. Der er ét hul i vejen her i byen, og du fandt det.
Jasper? Åh gud. Åh gud, Jasper.
Undskyld, mor.
- Jeg troede, det var det rigtige. - At slå ham ihjel?
- Jeg ringede da 112, ikke? - Jo.
- Jeg håber, I finder ud af det. - Det tror jeg ikke på.
Hvis det gør nogen som helst forskel, så har du min velsignelse.
I må gerne gå ind til mr. Woodcock nu.
Prøv at høre...
Jeg vil bare sige, at...
Du må undskylde den der "kneppe din mor"-bemærkning.
Var det det hele? Jeg troede, du ville undskylde...
Det falder dig nok svært, at tro, at jeg mener det, -
- men... Jasper er et godt menneske.
- Da Jasper var ved at kvæle mig... - Med din egen fod.
Ja. Der var noget, der gik op for mig.
Man skal ikke lade fortid være fortid, men tage den til sig.
Jeg er ikke en fed, lille taber mere, fordi han pressede mig.
Han havde stor indflydelse på, at jeg blev den, jeg er i dag.
Det var sgu da bare gymnastiktimer, din svans.
- Jasper. - Det var det altså.
Der kan du se.
- Ti styk, Farley. - Hvad for noget?
Det var bare for sjov.
Glædelig jul, Woodcock.
Glædelig jul, Farley.
- Jeg har læst din bog. - Har du? Hvad synes du om den?
Det med at behandle andre, som man selv vil behandles, er meget godt.
Jeg har hugget det fra Bibelen, men tager æren for det.
Resten er noget gøgemøg.
- Det er min bog. - Nej, min, Farley.
Jeg kan gøre med den, hvad jeg vil.
- Her er din nye bog. Tillykke. - Må jeg se?
RYGRAD
Den er rigtig god, John.
- Har du læst den? - Jeg vil helst ikke lyve juleaften.
Vi har også noget at fejre.
En af mine hurtigsvømmere har bidt sig fast, -
- og din mor har en lille Woodcock herinde.
Du skal være storebror, Farley.
Det var bare for sjov.
Tekstning: Lisbeth Beierholm SDI Media Denmark